A PRACH SE VRÁTÍ DO ZEMĚ, KDE BYL,
A DUCH SE VRÁTÍ K BOHU, KTERÝ JEJ DAL.
KAZATEL 12:7
BŮH JE NESMÍRNÁ ZODPOVĚDNOST.
Myslím, že je rozhodnuto.
RIVKA ROTHENBLUMOVÁ
Včera večer to byl její palec.
Zdálo se mi o tom, že jí zhnědl a popraskal nehet
a prohnul se jako list.
Kůže se loupala
jako okvětní lístky.
Kde to skončí, Šmueli?
V Zoharu je popsáno 248 částí těla.
Když Ba'al Šem Tov přišel o svou ženu,
víte, jak po ni truchlil?
Řekl:
"Jak se dostanu do nebe, když mě zbyla jen polovina?"
Nakonec se, Šmueli, opět oženil.
A když přišel o svou druhou ženu,
lásku svého života,
řekl:
"Dobrá."
Bojím se o ni, rebe. Musí teď tolik trpět.
Starej se o své děti.
-Pečuj o sebe. -Začne to vždy v noci.
Někdy je to tlející kůže, někdy je to kupa popele.
Pověz mi, rebe, jak se vrátí zpět do země?
Možná na takové věci nemysli, Šmueli.
Viděli tě sousedi?
Ne.
Potřebuješ vedení, Šmuele.
-Promluv si s rebem. -S rebem jsem už mluvil.
Jsou tady dva chlapci.
Já vím.
Nevím jak, ale musíš se z toho dostat.
Kabát nech na stole, zašiju ho.
Už je to třicet dní.
Je na čase.
Měl bys ho spravit.
Přejete si něco?
Lituji, pane, ale my takovým jako vy asi neposloužíme.
Omlouvám se.
To nevyznělo správně.
Chci říct, že nejsme vybaveni k obstarání...
Bude lépe, když půjdeme dovnitř.
Umřela mi žena.
To je mi velice líto.
A já potřebuji objasnit pár věcí.
Naše pohřební společnosti nejsou v těchto záležitostech otevřené.
Otázky tohoto typu nejsou považovány za...
Košer?
Jak se v zemi rozpadne?
No, to záleží na mnohém.
Naši bezkonkurenční balzamovací experti
zaručují dokonalou a krásnou podívanou.
Potom, musím přiznat, už je nijak nekontrolujeme.
Nerezová ocel.
Objevení chromu v ruských horách
na konci 18. století
vedlo k vývoji slitiny, kterou nazýváme nerezová ocel.
A co dřevo?
Dřevěné rakve jsou přírodní a šetrné k životnímu prostředí.
-Smrk? -Není moc populární.
Jak dlouho trvá, než se rakev rozpadne?
Dobrá.
Nevím, o co vám jde, ale mám pocit, že prodej z toho nekouká.
Je to tak?
-Žádný prodej. -Jasně. Dobrá.
Takže jde o to. Jejich těla se rozpadnou, jasný?
A ty v hermeticky uzavřených rakvích?
Ty někdy i vybuchnou.
No jo.
Všechen ten plyn, uzavřený, bez možnosti úniku...
Prosím vás. Tělo ve smrkové rakvi.
-Jak se ona rozpad...? -Chceš něco vědět, krasavče?
Já jsem prodavač rakví.
Nejsem žádný vědec.
ODBORNÁ ŠKOLA V NEW HEMPSTEAD
Přejete si?
Pane?
Dobrý den.
Myslím, že potřebuji...
Mohl bych mluvit s mužem, prosím?
Zdá se, že nám došli.
Aha.
Možná...
Tady prosím.
POTŘEBUJI MLUVIT S VĚDCEM
-Tady. -"S vědcem."
Kdo ne, že?
Ve kterém oboru...?
Ve kterém oboru?
TO NEMOHU ŘÍCT
"To nemohu říct." Neřeknete. Vy...
Víte, ale nemůžete...? Nemůžete mi to říct?
Pojďte.
Můžete mi to říct. Jakého potřebujete? Astronoma?
Nebo lékaře? Geologa? Ornitologa?
Omlouvám se.
Dobrá.
Pojďte se mnou. Jo?
Organismy živící se organismy živící se organismy
přenášející energii dále řetězcem.
Ekosystémy...
Ekosystémy se vyvinuly tak, aby jednoduše a snadno...
Aby vytvářely... Aby vytvářely zdroje potravy pro nový život.
Ale některé tyto systémy
jsou skutečně nedostačující.
Pohybem energie jí nezůstane dostatek
k zajištění obživy pro vyšší a vyšší trofické úrovně.
Tropické?
-Dnes ne, Stanley. -Tropické.
Tropické?
Proč tropické?
Ne, trofické.
Trofické. Trofické jako... Jako tohle...
TROPICKÉ ÚROVNĚ
Do prdele. Do háje. Hajzl.
TROFICKÉ ÚROVNĚ
Je to jasné? Je to všem jasné?
Trofické. Trofické.
Kde jsem to skončil. Jo, jo. Jsme jako děravý keblík...
Ježíši Kriste. Jsme jako děravé kbelíky.
Upouštíme kornoutek od zmrzliny,
ztrácíme drobky v našich chuťových buňkách.
Velmi nehospodárné. Velmi nehospodárné ekosystémy.
Eko.
Ekosystémy.
Co vy na to?
Přejete si?
Jste vědec?
-Jsem profesor věd. -Mám pár otázek.
Nejsem si jist, jestli vám mohu pomoct, rabíne.
-Nejsem rabín. -Za chvilku mám schůzi.
V hlavě se mi honí zlé myšlenky.
Já jen...
Moje žena.
Umřela.
-To je mi moc líto. -A ty představy, které mám...
-Ty mě skutečně... -Je vám z nich těžko?
Je mi z nich skutečně těžko.
-Stále nevím, jak vám mohu... -Včera večer to byl její palec.
-Nehet popraskal a zhnědl. -Možná potřebujete podiatra?
Podívejte se, je mi to moc líto, rabíne, skutečně.
-Nejsem rabín. -Ale musím oznámkovat písemky a...
Přeji vám vše dobré, skutečně, příteli.
To, že jsem tady, je hřích.
Zhřešil jsem.
Celý den jsem hřešil.
Nevím, jestli to vidíte, doktore.
Nejsem doktor. Nemám... Jen profesor.
Prosím, profesore.
-Ani nevím, na co se vlastně ptáte. -Bojím se o ni.
Bojím se, že její duše trpí, dokud se nevrátí zpět do země.
Co se stane s jejím tělem?
Sendere!
-Ahoj. -Ahoj.
Mordechaj řekl Motelovi, že Mendel s tebou mluvil.
A?
A prý jsi řekl, že tvůj táta řekl, že náš táta je dybuk?
To jsem neřekl. Řekl jsem, že tvůj táta snědl dybuka.
Proč jsi to řekl?
-Viděls v poslední době svého otce? -Jo, a?
A víš, co je dybuk?
Něco jako duch?
-Vypadá, jako by snědl dybuka. -Dybuka nemůžeš sníst, Sendere.
Všichni ví, že vchází a vychází palcem na levé noze.
Jdi do prdele, Mojše. Jak to víš?
-Film o dybukovi. -Film o dybukovi?
Film o dybukovi. Pamatuješ?
Fajvela loni chytili s páskou?
-Co na ní bylo? -Všechno o dybukovi.
To je ona. Tahle.
UŽITÍ FORENZNÍ TAFONOMIE
Tak se podíváme.
-Tady... Jo. Tady. -Prasata?
To chcete. Jo, prasata.
Píše se tu, že prasata používají,
protože se nejvíce podobají lidem
s ohledem na tuk a ochlupení
a obecnou lahodnost pro hmyz, víte?
Kdo nemá rád slaninu, že?
Percy, tohle selátko,
bylo omylem zalehnuto svou mámou,
a tak ho darovali vědě.
Dobrá, podíváme se. Koukneme se.
Čerstvé. Čerstvé, stádium čerstvé.
Takže, tělo se začne rozpadat velmi rychle, buňky umírají.
Tkáně se rozpadají a bakterie uvnitř těla
začnou tělo pojídat zevnitř.
Zvenku toho není moc vidět.
Kromě livor mortis, krevní sraženiny způsobené gravitací,
a rigor mortis, což je artritida mrtvých lidí.
Chemikálie v těle začnou přitahovat hmyz
a usazují se nám v něm červi.
Oči, pokud zůstaly otevřené, vyschnou
a zbarví se...
A zčernají.
Nadýmání. Tělo se teď začne nadýmat
a otékat a plní se tekutinou.
Plyny a šťávy v těle jsou produkovány v nadměrném množství
díky velmi aktivním bakteriím.
A nikdo už neprdí, takže, jistě chápete, není kudy vypouštět.
A červi, teď zabydlení pod kůží,
lezou a plazí se,
což způsobuje ještě víc otékání.
Kůže se začne uvolňovat... Odporné...
Vlasy vypadávají, žíly jsou zřetelně viditelné, čemuž se říká "mramorování."
A teď to bude... Teď to bude zajímavé. Aktivní rozklad.
Vnější obal těla,
naše pozemská schránka, kůže, svalstvo, měkká tkáň,
To vše se otevře.
Tělo se vyfoukne jako prasklý balón.
Mrtvola se rozkládá.
"Rozkládává"?
Roz... Rozklá... Roz... Ne, rozkládá. To je legrační. Ne.
Rozkládá. Jako hnije.
A masožrouti, pokud se v okolí nachází,
mají posvícení.
Oni ty sračky sežerou.
Pokročilý. Tady. Pokročilý rozklad.
Tělo se rozpadne na maličké kousky kůže a hrudky chrupavky a kostí.
Konečným výsledkem je mumifikace,
když se pozůstatky odvodní a vyschnou.
To je vše.
Jak dlouho to trvá?
Píše se tu...
Ble, ble, ble.
Mnoho činitelů může...
Kdo ví, že? Myslím, s ohledem na vaši ženu.
Tak jak si mohu být jistý?
No, dalo by se pohřbít prase.
Co? Ale myslí, že to není...
Jo.
Děkuji vám za námahu.
To nic.
Děkuji.
Všechno je v pořádku.
Všechno bude dobré.
Ekosystém.
-Je to název kapitoly, Stanley. -Pohřbil jsem prase.
-Cože? -Pohřbil jsem prase.
Máme... Máme konzultaci.
Mrtvé prase.
-Dobrá. -Měl bych odejít?
-Ne. Šmel. Šmel, že? -Řekl jste, abych pohřbil prase,
tak jsem pohřbil prase.
Mám tady se Stanleym konzultaci.
Co jste udělal?
Řekl jste mi, abych pohřbil prase.
Řekl jsem vám...?
Ne, počkejte. Neodcházejte. Poslouchej. Běž. Padej.
Ne, prostě... Padej odtud.
Ne. Počkejte. Vy ne. Stanley.
-Ty. -Kapitola jedenáctá?
Jedná se o mrtvé prase, Stanley. Prostě... Padej. Běž, prosím tě.
Posaďte se.
Děláte si srandu.
Nemyslel jsem to... Neřekl jsem vám, ať pohřbíte...
Co teď?
-Cože? -Co budeme dělat dál?
My? Žádné... Žádné "my" neexistuje.
-Řekl jste, ať ho pohřbím. -Neříkal jsem to. Přestaňte.
Podívejte. Hele, musím...
Já...
Kde přesně jste to udělal?
Nikdo neví, kde...
-Promiňte? -Teď mi došlo, že nikdo neví, kde jsem.
Použil jsem celé prase, jako v knize.
Měl jsem nechat vzkaz.
Ježíši.
Tady.
Tady?
Ano.
-Tady jste pohřbil prase? -Mrtvé prase.
No, to se... Páni, to je špatně.
To je špatně z mnoha důvodů.
To je prostě...
Máte lopatu?
Pane na nebesích.
No, nevím, co jsem očekával.
Zaprvé, v žádném případě to neschvaluji. Zadruhé, kde jste ho vzal?
-Sečuánské nebe. -Na dálnici 87?
-V Suffernu. -Jo, dělají tam dobré noky.
No, Šmeli, to nepomůže.
Nebude rozkládat srovnatelně.
-Nepomůže mi to? -Ne. Ve vší úctě...
Ve vší úctě, vaše žena byla jistě větší než...
Jak zemřela?
Rakovina.
Jak dlouho trvalo, než ji pohřbili?
Třináct hodin.
Vy s ničím neotálíte, co?
No, takhle to nepůjde. Tohle nepůjde.
Jestli to chcete udělat správně,
potřebujete nevyvrhnuté, neočištěné a čerstvě uhynulé prase
plné bakterií, bez ztráty krve.
Předpokládám, že vaši ženu nedali do země jen tak?
-Ne? -Zabalenou do plátna.
-Jen do plátna? -V rakvi.
Cadillac?
-Co tím myslíte? -Měla...?
-Byla vykládaná sametem? -Ne, to my neděláme.
Dřevěná, smrková rakev se třemi malými otvory vespod.
-Otvory vespod? -Ano, aby se mohla dotknout země.
V prach?
No, kdybyste měl prase velké jako vaše žena, bez urážky,
a pohřbil ho židovským způsobem,
bez urážky,
tak myslím, že bychom něco měli, ale s tímto...
Tohle je výsměch vědě.
Bylo to...
Je mi líto vaší ženy.
Když umřel tvůj otec,
musela jsem se postarat o jeho oblečení
kousek po kousku.
Jeho bekiš, jeho štrejml.
To všechno jsem ti dala.
A potom všechny ty věci denní potřeby.
Jeho boty,
jeho ponožky, Šmuele, i s dírami.
Takové maličkosti, že?
Možná bys měl začít s jejím oblečením.
Rivko.
Noame?
Co?
Myslíš, že táta snědl dybuka?
Nevím.
Jakého dybuka by snědl?
Mámina.
-To není... -Viděl jsem, jak si zkouší její oblečení.
Musíme sehnat tu pásku.
Pásku o dybucích.
Jestli ji má reb Gošen,
tak musí být v místnosti za jeho kanceláří.
Snad táta jejího dybuka nesnědl.
Nemrhá se jím tak jako při vyprazdňování.
Zasranej Stanley.
Ať jde do prdele.
Do prdele?
Do prdele, Šmeli.
Zatraceně.
Kdo jsi, Šmeli?
Jdi pryč.
A to prase vem s sebou. Prostě jdi pryč, člověče.
Vážně? Moje domácí.
Zavři sakra hubu.
Do prdele. Prase. Člověče...
Skutečně? Kdes sehnal tohle?
Ne, ne, ne, nic neříkej.
"Strážníku, neměl jsem tušení."
To prase má jistě někde domov, chápeš?
A možná patří nějaké farmářské holčičce a ty jsi...
Heidi je po prasátku smutno, Šmeli.
Viděl tě někdo?
-Myslím, že ne. -Ne, poslouchej.
Já jsem profesor a vy jste rabín.
A já se domnívám, že jste výrazně překročil hranice vztahu
-mezi profesorem a rabínem. -Nejsem rabín.
-Nevím... -Jsem š'liach tzibur.
-Nevím, co to znamená. -Kantor.
-Mě to nezajímá. -Jsem žid, Alberte.
-Skutečně? -A já prostě nemohu. Nemohu.
Nemohu... Co?
To prase jsem ukradl.
Správné bude, když ho zabiješ ty.
Cože? Cože?
-Musíš to prase zabít. -Nic jsem neslyšel.
Uděláme tohle. Ty a já půjdeme...
To prase vezmeme a odneseme ho
do tvýho židovskýho vozu a ty si ho odvezeš domů.
A potom už o tom ani o ničem jiným nikdy nebudeme mluvit, jasný?
No, já...
Smrt prasete ti tvou ženu nevrátí, Šmeli.
To vím.
Dones mu trochu mlíka.
Tamhle je malá lednička, za barem.
V mojí kuchyni.
Jak se máš?
Jak se jmenuješ, co?
Dáš si mlíko? Běž si dát mlíko. No běž. Běž, na mlíko.
Hodný kluk.
Ježíši.
Ježíši Kriste.
Co to...? Nemůžeš ho podřezat.
-Proč ne? -Tvou ženu taky nepodřezali.
-Ty jsi vědec. -Ano, to jsem.
Páni.
Do prdele.
Děkuji za všechno, úplně za všechno.
No jo. Říkám to i svým studentům,
že nemůžou vždy dělat to, co cítí.
Občas je třeba popřemýšlet o věcech s klidem.
Střízlivě.
Do prdele.
Bože. Dávej pozor na to prase.
Šmeli. Šmeli, paní domácí. Domácí!
A ticho. Šmeli, můžeš mi pomoct?
Ne, neber...
Neber ten telefon! Neber...!
Do prdele.
-Říkal jsem, ať nebereš... Sakra. -Haló?
Albertův byt, ano.
Ne, já nejsem Albert.
Můžete chviličku počkat, prosím?
Zasraně.
Do prdele!
Bude to tak v pořádku?
Myslím, že po tom všem už nic nebude v pořádku.
Tímto tempem tady budeme do zítra odpoledne.
Mohl bys pomoct.
Dnes večer jsem už udusil prase.
Myslím, že jsem pomohl už dost.
Seru na to.
Nezdá se mi to efektivní.
Děláme to proto, že když ztratíme milovaného člověka,
celý náš svět se obrátí vzůhru nohama.
Vše by mělo být těžší.
Lopata je tak obyčejný nástroj, ale pohřbení milovaného člověka
není obyčejný úkon.
Myslím, že to tady neplatí.
Dnes by nemělo být nic těžší, než to je.
-Mělo to prase jméno? -Ne.
Měli bychom ho pojmenovat.
Dlužíme mu alespoň to.
Harold.
-Co teď? -Teď? Teď budeme čekat.
Kdy ti žena umřela?
Před šesti týdny a dvěma dny.
Tak čtyři.
Počkáme čtyři týdny.
Pěkné kulaté číslo.
Šmuele.
Šmelke.
Vím, že jsi byl v lese,
v temném lese v noci a ztracen.
Ale truchlíš po ní, jako se truchlí po rodičích.
Její utrpení.
Co se v Talmudu píše o utrpení?
Kdy skončí?
Narodit se.
Je to snadné?
Být vyrván z lůna?
Je to bolestivé...
Odůvodněně.
Proč by mělo být umírání odlišné?
Obojí jsou dveře.
Jedněmi vcházíš, druhými odcházíš.
Občas tě možná uhodí cestou ven.
Ale nahlížení na to, co je za těmi dveřmi, Šmuele,
tě přivede k šílenství.
Alberte, ahoj. To jsem zase já.
Záznamník mě zase utnul.
Dlouho jsi mi nevolal. Doufám, že je vše v pořádku.
Znám chasidskou pověst o rebem Lazerovi z Charkova.
Měl ženu. Je to fakt legrační.
Říká se, že jednou se vrátil domů a...
Jo. Mastné prsty, asi. Tuňák.
-Takže jsi to neshodil schválně? -Jasně že ne, Judy.
-Proč bych to dělal? -Alberte?
Do prdele, Šmeli.
Pane, sem nesmíte. Tato místnost je jen pro učitele.
Jsem š'liach tzibur.
Kde jsi byl? Nechal jsem ti vzkazy.
-Alberte. -Hele, já jen... Můžu?
Jen minutku, Judy.
Je můj... On... Je to můj duchovní rádce.
Poslouchej, sem nesmíš chodit.
Tak bys měl brát telefon.
Tak bys měl asi...
Hele, já nevím, co se tu noc stalo.
Jsem profesor. Akademik.
V nejlepším je to nevědecké. V nejhorším neetické. Je to skvrna.
Je to skvrna. Skvrna na této instituci.
To, co jsme udělali, je neodpustitelné.
Byla to divoká vzrušující noc.
Téměř primitivní, plná bláznivého šílenství.
A co moje žena?
Ticho, Šmeli.
Myslím, že bychom se už neměli vídat.
Není to správné.
Tak...
Je konec.
Opět jsem zhřešil.
Pošpinil jsem jméno mé ženy.
Bože odpusť.
A ty, Alberte, tys mi pomohl hřešit.
Jsem š'liach tzibur.
-Pořád nevím, co to znamená. -Člověk, který zpívá...
-v synagoze. -Něco jako kantor?
Podívej, v lese u dálnice 109 je měsíc stará mrtvola prasete.
My jsme to zvíře zabili.
Jestli ho dnes v noci podle plánu nevykopeme,
pak je to jen další smrtelný hřích.
Proč jsem tu svini teda zabili?
-Pro nic. -Šmeli. Šmeli. Tys mě donutil.
Tys ho pojmenoval. Humbert?
-Máš na rukou jeho krev. -Harold. Na koberci mám jeho hnůj.
HaŠem, odpusť nám.
Co jsme tím vlastně získali?
Jen další mrtvé prase a ani ho nesnědli nežidé?
Jak se říká, zvídavost...
-Zvídavost kočku zabila, Šmeli. -Cože?
Zvídavost zabila kočku.
Kočku?
Ne. Zvídavost zabila prase.
To je pravda.
To zabila.
No páni.
-Nevidím žádný prach. -To je jen přirovnání.
Je to jen prase.
-Jo. -V dece.
Podle mého názoru jsme ve fázi nadýmání.
Tvoje žena už postoupila dále.
To prase muselo být svaté.
Musíš to brát jako rakev a stroj času.
Harold je jako tvoje žena jen po čtyřech týdnech.
Během čtyř týdnů se může hodně udít.
-Co budeme dělat dál? -Dál?
-Počkáme další měsíc. -Měsíc?
Co mezi tím?
Zkus tolik nevolat.
-Naftali, odlož tu knihu. -Ale...
Odlož tu knihu, proto tu nejsme.
Ale podívej se na to.
Hardyovi chlapci.
To se mi nelíbí, Šmueli.
A nejen ta knížka, ale protože Noam a Naftali,
dva dobří chlapci, se sami začali chovat pokoutně.
Jako by sami byli chasidští Hardyovci.
Tu knihu jsem nečetl.
Frank a Joe jsou samá neplecha.
A jejich postupy?
Šmueli, naštěstí jsem je přistihl už nyní.
Dokážeš si představit, co mohly jejich nezkušené oči vidět?
DYBUK
Rivce by se to jistě nelíbilo.
Kdy se začneš opět věnovat zpívání?
Reb Plotkin zpívá, jako když mečí koza.
-Mluvil jsi s rebem? -S rebem si povídám.
Dobrá.
A co kluci?
S kluky si to vyřídím.
Cože? To je vše?
Šmueli,
sprav si kabát.
Kam jdeme?
Musím vám něco ukázat.
Nevím přesně proč,
ale vaše matka...
Cítím tady její přítomnost.
Vždycky mluvila o oceánu, pamatujete?
Chci,
abyste s ní mluvili.
Chodím sem si s ní povídat.
Chci, abyste věděli, že to taky dokážete.
Co byste jí řekli, kdybyste mohli?
Mluvte s mámou.
To není židovské.
Ne.
Ale je to menschlich.
Jsem váš otec
a říkám vám, abyste mluvili se svou matkou.
Řekněte jí, že ji milujete.
Děsíš nás, tati.
Je to vaše matka.
-Vy nemáte vaši matku rádi? -Máma umřela, táto.
Nebuďte k ní neuctiví.
Řekněte jí, že ji milujete.
Mluvte.
Mluvte!
Milujeme ji.
-Hlasitěji. -Milujeme tě.
-Hlasitěji! -Milujeme tě!
Noame?
Noame!
Miluji tě.
Dobrá.
Já tě také miluji, Rivi.
Jsem tady.
Jsem u tebe.
Je mi to líto.
Tvůj hlas, Šmueli. Chceme slyšet tvůj hlas.
-Šmueli, chceš kugl? -Ne.
Máš hosty.
Na co myslíš?
Vím, že je brzo.
Šmueli, ale...
Lia mě prosila.
Avi zná jednu vdovu z Monsey.
-Mami... -Šmueli.
Je to pro tvé dobro, pro kluky.
Bylo by to tak zlé, kdybys měl více dětí?
Naftali?
Připraven?
Zlí duchové neexistují.
Existují jen duše předčasně zesnulých lidí
na věčnost.
Ne na věčnost.
Duše zesnulých se vrátí na tento svět
a bloudí, dokud nenajdou očistu.
Občas se stane, že zbloudilá duše
vstoupí do lidské bytosti,
kterou kdysi milovala.
To je dybuk.
-Dybuk. -Dybuk.
Dybuk?
Hřbitov.
Myslíš, že tam táta v noci chodí?
Pojď, můj manželi, ponesu v sobě obě naše duše
jako nenarozené děti.
Co ty na to?
Aktivní rozpad.
Drek!
Cože?
-Co je chaza? -Je to prase, Alberte. Prase!
Mohli jsme ho klidně objednat v Sečuánském nebi.
Tohle by si nikdo neobjednal.
Šmeli, kámo, musíš to pochopit.
Ono se to rozpadá také zevnitř, víš?
Tam uvnitř je to asi jedna nekonečná hostina pro bakterie.
Tenhle brouk má také hlad.
Musel bys ji rozpitvat na kousíčky,
jestli si chceš být jistý, ale...
Já ne... Hej, Šmeli.
Neděs mě, prosím.
-Zrovna mi to začalo připadat normální. -Víš, co to znamená?
-Musíme čekat dýl. -Víš, co to znamená?
Ne, nevím. Nevím, co to znamená.
Můžeš mi pomoct?
Můžeš...?
Dobrá. Mluv.
O co ti jde, Šmeli, co? O co tady jde?
Nevím.
-Cože? -Já nevím!
Jasný? Nevím.
Z počátku jsem měl pocit, že když ji ztratím, tak to bude...
Příliš.
Možná jsem ji chtěl mít tady
co možná nejdýl se mnou na tomto světě, ve kterém žiju.
Ale teď...
Teď chci, aby už byla pryč!
Pryč!
-Dobrá. -Chápeš?
Duše má jednu část,
které se říká "nešama".
Ta zůstává
s pozůstatky,
dokud pozůstatky zůstávají.
A po celou dobu, co zůstává,
se
trýzní, Alberte.
Trápí se.
Chci, aby už byla pryč.
Chci, aby byla volná.
Do prdele.
Do hajzlu.
No... Nemyslím si, že tohle...
To může...
Dobrá. Dobrá.
Jasně.
Do toho.
Dobrá, Šmeli.
Šmeli,
potřebuju, abys mi donesl hlínu
z jejího hrobu.
-Hlínu? -Jo.
-Z čeho? -Z hrobu tvé ženy.
Hlínu?
-Asi tolik. -Z hrobu?
Z hrobu tvé ženy. Šmeli...
To se ale nesmí.
Jo, dokážu si představit, že to je trochu moc.
Šmuele?
Ahoj, Rivi.
Omlouvám se.
Děkuju.
Co teď uděláme, je změření hladiny pH vzorku zeminy.
Co to znamená?
Možná se nám podaří zjistit, že tvoje žena má před Haroldem náskok.
Jestli její zemina zvítězí, pak můžeme s jistotou prohlásit,
že těží z rychlejšího rozkladu.
Že je dál, z pohledu Boha, nebo tak nějak.
Takže, když do té zeminy nalijeme sodu ve vodě, jestli je chasidská...
kyselá, tak bude pěnit, a kdo bude pěnit víc, vyhrává.
Je to vědecký postup?
No jasně. Tohle je velice vědecký postup.
Podej mi tvou ženu.
A teď Harolda.
Doufám, že to máme správně připravené, protože...
Do toho.
Jo. Dobrá, vodu.
Přidej víc vody.
Sodu.
Dobrá.
Víc.
No... Zdají se...
-celkem podobné... -Nekecej.
Je mi to líto, Šmeli.
-Víš, co to znamená? -Myslel jsem, že to pomůže.
-To znamená, že Harold je dál. Hodně. -Ne, no, ne, to je...
To je... Těžko říct.
Ne. Bez pochyb. Harold je napřed.
Ne, na konec se na to můžeme vysrat, skutečně.
Je to všechno jen... Je to jen odhad.
Odhad? Je to věda.
Ne, hraje v tom roli spousta faktorů.
-Faktorů? -Jo, faktorů.
Den, kdy zemřela, ve kterou dobu zemřela, počasí.
-V té knize jasně stojí, že... -V té knize popisují fáze.
Není tam nic o časové linii.
A to prase v té knize,
to zasrané prase bylo pohřbeno na zemi.
Každé tělo se liší.
Jestli chceš vědět, jak se to které tělo rozpadne,
pak je to na tom těle a hlíně.
Jinak je to jen...
Prostě je to jen dohad.
Tak proč jsi to všechno dělal, Alberte?
Nikdy jsem se neptal, Šmeli.
To je všechno, co věda nabízí?
-Je to na nic. -Není to na nic.
-Lhals mi. -Nelhal jsem ti.
Nevím, co to znamená.
Nemůžeš mi chcát na záda a tvrdit, že prší.
Dybuku.
Vypadni.
Okamžitě.
Dybuku.
Mami?
Mami,
vypadni.
Okamžitě.
Vypadni.
Odejdi palcem na tátově levé noze.
A máme tě rádi.
Máme tě rádi, mami.
Dybuku.
Dybuku naší mámy.
Teď zatrub... Zatrub na roh.
Ne.
Bylo to náhlé?
Bylo to neočekávané.
Je mi to líto.
Prý jste š'liach tzibur.
Ano.
-Musíte mít krásný hlas. -V současné době nejsem.
Co váš manžel?
Jeho rodina měla potraviny.
Byl členem Kollel.
Já jsem dělala v potravinách.
Jsem velmi dobrá kuchařka.
Nebude to lepší, víte.
Bude to jiné, ale ne lepší.
Chci říct, je to farfojlt.
Promiňte?
Máte děti?
Ano.
Dva kluky. Noama a Naftaliho.
-Jak se s tím vyrovnávají? -Já ne...
Taky truchlí.
Ale jsou silní.
Silnější než my.
Máte děti?
Ne.
Limonáda.
To je v pořádku, že teď nejste plně tady.
Omlouvám se.
A je to v pořádku, že stále svou ženu milujete.
Dobrý den.
-Dobrý den? -Přišel jsem za Šmelem Rothenblumem.
-Kvůli? -Je to můj přítel.
Obchodní přítel. Jsem...
-Prodávám pojištění. -Jste žid?
Ano, jsem.
Opravdový žid.
No, on tady teď není.
Budete muset přijít jindy.
Klidně počkám.
Máš tady svého kamaráda.
Pojišťovák.
Sem nesmíš chodit, Alberte.
-Já vím. Jasně. -Prostě nesmíš.
Já vím. Omlouvám se.
Jediné, co mám, to jediné je moje rodina.
-Já vím. -Na tomto světě.
Ano, omlouvám se.
A možná jedna vdova v Monsey.
-V Monsey? -Poslední stéblo.
Ano. Ano. Šmeli...
-Ohrožuješ. -Já vím. Moc toho lituji.
Podívej se na to.
NA FARMĚ: Jak číst z mrtvol v Knoxvillu v Tennessee.
Je to farma v Knoxvillu v Tennessee.
-A co má být? -Je to farma s těly. Pojedeme tam.
Promluvíme s kolegy, prohlédneme pár těl a zjistíme, co potřebujeme.
-Co je farma s těly? -Přesně to.
Sází těla. Mrtvá.
Do země, na zem.
Na stromy, pokud vím.
-A sledují, jak rostou? -Ne, sledují, jak se rozpadají.
-Prasata? -Ne, ne, lidi.
-To je farkakte. -Ne, to je forenzní věda.
Je to vědecký ústav forenzní antropologie.
-Nevím, co to je. -Je to legální.
-První na světě. -A oni truchlí?
Ne, ne. Jsou to vědci.
Občas, když někdo umře, tak daruje své tělo vědě.
A některá ta těla se sem dostanou kvůli zločinům a tak.
Jako, kdo to udělal? Kde? Čím?
Plukovník-Hořčice-v-kuchyni a tak.
Kde se to stalo, jak se to stalo a kdy se to stalo?
-Kdy se to stalo? -Hořčice?
Jo, chlape, jako jak dlouho trvá, než se tělo
rozpadne.
V Knoxvillu.
Tvojí mámě jsem řekl, že prodávám pojištění.
Kdo byl ten muž, tati?
Kamarád.
Kam jedeš?
Hele, nemohu vám říct, co budu dělat.
Musíte mi věřit.
A prosím vás o požehnání, mí synové.
Bude ti potom líp?
Myslím, že ano.
Doufám, že ano.
Máš naše požehnání, tati.
Dybuku.
Uděláme to pro tvou ženu, a správně. Jasný?
Uděláme to pro tvou ženu.
Rivka.
Cože?
Jmenuje se Rivka.
Rivka?
Děkuju.
Děkuju, Šmeli.
Jsem Šmuel.
Šmuel.
Šmuel?
Děkuju.
Máme domluvenou schůzku, že?
Ne. Ale nechal jsem jim několik vzkazů.
-Ano. Ano. Zdravím. -Dobrej.
-Jak se máte? -Dobře.
To je dobře.
-Vy? -Dobře, dobře.
My se máme dobře.
Přijeli jsme si promluvit s dr. Worthenheimerem.
-"Heimerem." -Heimerem.
Je to můj kolega.
Akademik, jako já.
Dr. Worthenheimer je mrtvý.
-Mrtvý? -Jo.
Ten časopis je několik let starý.
Zeptám se, jestli má na vás čas Carol.
Skvěle. Ano, děkuji.
-Dobrý den. -Dobrý den.
Co pro vás mohu udělat, pánové?
Dobrý den, Carol.
Bohužel jsem se dozvěděl o smrti dr. Worthenheimera.
Ano, byla to nešťastná událost.
On
daroval?
-Ano. -To je celý on.
Mohl bych uctít jeho památku?
To je Walter.
Mohu?
Nazdar, starochu.
Byls dobrej chlap.
Pozdravuje tě Harold.
Váš přítel také dr. Worthenheimera znal?
Přítel? Jo tak, můj kolega tadyhle.
Ano. Ne, neznal.
Bohužel neznal.
Měl tak skvělou kostru.
Děláme tady s kolegou na fascinujícím úkolu
v oblasti forenzní tafonomie
a potřebujeme si o něm nutně pohovořit.
Jedná se nám o ženu něco málo přes čtyřicet let,
drobnější, umřela.
Na rakovinu.
Předčasně, neošetřená mrtvola.
Ve smrkové rakvi.
Do dna byly vyvrtány tři díry
v souladu s ortodoxním zákonem.
Byla pohřbena šest stop do země, jednoduše, standardně, v červnu.
V Hudson Valley.
Máte nějakou otázku?
V jakém stavu je to tělo v tuto chvíli?
Odkud jste říkal, že jste?
Do prdele, chlape!
To nebylo správné, Alberte.
Já vím. Já vím. Omlouvám se.
Jeli jsme tak daleko.
Bylo to velice neprofesionální chování. Omlouvám se.
-Neměl jsem tě sem tahat. -Ne, Alberte, jsi vědec.
Ona je vědkyně.
Měli byste vzájemně spolupracovat.
Dluží ti respekt!
-Šmueli... -Žádný "Šmueli".
-No hele, tak... -Kurva!
Hele, já jsem...
Já učím vědní obory. Nejsem...
Učím na odborné škole. A nic neříkej, protože je to...
-Kurva! -Je to tak.
Hele, máš pravdu, jo? Kurva, zasraně, do prdele.
Jsem rozvedený, jo? Ve středním věku, jo?
Ale vím, kde mám strop.
Jeli jsme sem dvanáct set kilometrů.
Máme před sebou dvanáct set kilometrů.
Promiň, Alberte. Ale my na tu zasranou farmu jdeme.
VÝZKUMNÝ ANTROPOLOGICKÝ ÚSTAV
-Je to vysoké. -Jo. Je.
No tak...
Jdi první.
Tady.
Jo. Dobrá, počkej, teď.
Jedna, dvě, tři.
Co se děje, Šmueli?
My... Musíme jít, Šmueli.
Šmueli, prosím, slez dolů.
To snad sakra není možné.
OCHRANKA
-Lez dolů. -Dobrý večer, pánové.
-Ano, pane. -Co to tady kurva je?
Pane, vypadá to jinak, než o co jde.
-Nevím, jako co to vypadá. -Ujišťuji vás, pane.
-Máme velmi pádný důvod... -Zaprvé, nejsem žádný pan.
Ne, jistě že ne.
Už to vidím. Omlouvám se.
Ublížil si?
Ne, on... Myslím, že se modlí.
Je rozčílený.
Nejde o...
My jsme slušní lidé.
Nejde o... Nejedná se o nějakou špinavost, špatný úmysl. Jde o...
Je to následek truchlení. Zármutku.
-Zármutku? -Vyrovnání se.
-Vyrovnání se? -Ano.
-Zemřela mu žena. -Je na farmě?
Ne, ne, on má noční můry.
-Noční můry. -Ano.
O jeho zesnulé ženě a jejím palci.
Vzal si do hlavy, myslím,
že když uvidí skutečné rozkládající se tělo zblízka,
tak se mu dostane jakéhosi...
Tak ty noční můry zmizí.
Je to pěkně posraná situace.
Jo, naprosto.
Ale přesto... Už toho můžeš nechat, Šmueli.
Jak umřela?
Jeho žena?
Měla rakovinu.
Zasraná rakovina.
Jo, je to strašná choroba.
Vzala mi mámu, manžela a mého nejmladšího, Duvela.
To je...
Do prdele... To je fakt strašný.
-Zasraná rakovina. -Zasraná rakovina.
Tak, o to tady jde. Je na tom...
Je na tom dost zle a já jsem se mu snažil pomoct.
Snažil jsem se pomoct příteli.
Máme za sebou velmi, velmi dlouhou cestu.
Ale já vás na pozemek pustit nemohu.
Ne, ne, to jistě ne, to by... Byla by to chyba.
Ale jestli jste, pánové, schopni odtud vypadnout,
tak jako bych nic neviděla.
-Děkujeme. Děkujeme. -Jak se jmenuje tvůj kámoš?
Šmel... Šmuel.
Ježíš tě miluje, Šmel Šmueli.
Nevím, jaké uspokojení jste očekávali od těch těl.
Je to Bohem zapomenuté místo.
Někteří lidé zmizí během pár týdnů.
Prostě se vypaří do země.
-Týdnů? -Týdnů.
Asi kvůli horku tady v Tennessee.
A těm, které pohřbili v mělkých hrobech,
těm to netrvá o moc dýl.
Tak děkujeme.
Jak se jmenujete?
-Stella. -Stella.
-Stella by Starlight. -Přesně tak.
Děkuji.
Ať odpočívá v pokoji.
Šmel Šmuel.
-Šmel Šmuel. -Jo, chlape.
Byli krásní.
Cože?
Ta těla.
-Tys je viděl? -Jo, na chvilku.
Škoda, že ty ne.
No, byl to úctyhodný pokus.
Pomalu
se rozpouštěli do země.
Vraceli se do země.
Neuvěřitelně...
efektivní ekosystém.
Ano. To je.
Ale čemu prospívá, Alberte?
Jakému účelu?
Mluvíš o duších, Šmueli.
Já o duších nic nevím.
Ale myslím si,
že ten nejuctivější konec pro...
Pro její pozemskou schránku...
může být to, že se stane živinami.
Velmi efektivním hnojivem.
Přichází zima.
Ano, přichází.
Země zamrzne.
Ano, zamrzne.
To ji zpomalí a úplně zastaví.
Tady.
Jsem u tebe.
Ta je dobrá.
Je to dobrá země, Šmueli.
Budeš...?
Víš, kde mě najdeš.
Nech si dát propustku.
Děkuji, Alberte.
Není... Není...
Není vůbec zač.
A víš...
VĚNOVÁNO PAMÁTCE LINDY SNYDER
Překlad titulků: Roman Placzek